Voi luoja. Mitä minä olen tehnyt?
- Bonjour, mademoiselle. - Mitä sinä teet?
Kutsumme näitä munakoriksi. Äidilläni oli tapana tehdä näitä.
- Outoa. - Mikä?
Kun olin hänen luonaan, hän teki juuri samanlaisia munia ensimmäisenä aamuna.
- Todellako? - Vannon sen.
Outo yhteensattuma. Vaikkakin sille on järkevä selitys.
- Onko? - Kyllä, Evey.
Olen V. Lopultakin tiedät totuuden. Tiedän että olet hämmästynyt.
Vaikea uskoa että tällaisen nukkavierun kuvatuksen alla -
on vaarallinen tappokone jolla on pakkomielle Fawkesiin ja naamioihin.
- Eläköön vallankumous. - Tuo ei ole hauskaa, Gordon.
Tiedän. Minusta ei ole mihinkään ilman studioyleisöä.
Olen nähnyt ihmisten joutuvan vankilaan vähemmästäkin.
Hän on tosin oikeassa, eikö?
Tässä maassa on jotain vikaa.
TERRORISTIT ISKIVÄT BIOLOGISELLA ASEELLA ST. MARYN VIRUS TAPPOI 178
THREE WATERSIN VESI SAASTUNUT
EPIDEMIA
MELLAKOITA KINGSIN SAIRAALASSA 80 000 KUOLLUTTA
Huomenta, komisario.
Olet aikaisessa.
Onko jokin vialla? Et näytä hyvinvoivalta.
Haluan kysyä sinulta jotain, Dominic.
Aivan sama vastaatko vai et.
Haluan vain sanoa tämän ääneen.
Haluan olla varma, ettet kerro tästä kenellekään.
Tietenkin, komisario. Terroristien vuoksi.
Ei.
Mitä nyt, pomo? Mitä on tekeillä?
Kysymys jonka haluan kysyä koskee -
St. Marya ja Three Watersia.
Kysymys on valvottanut minua viimeiset 24 tuntia.
Kysymys joka minun on kysyttävä...
Mitä jos, -
hirvein tätä kansakuntaa kohdannut terroristiteko, -
ei ollutkaan uskonkiihkoilijoiden tekemä?
En ymmärrä. Tiedämme että se oli.
- He olivat oikeudessa. He tunnustivat. - Tiedän, että heidät teloitettiin.
Ehkä niin todella tapahtuikin.
Mutta kun katsoo näitä tapahtumia... Näitä yhteensattumia.
On kysyttävä, mitä jos niin ei tapahtunutkaan.
Entä jos joku muu vapautti viruksen?
Entä jos joku muu tappoi ne ihmiset?
Haluaisitko todella tietää kuka se oli?
Tietenkin.
Vaikka se olisi joku hallituksen palveluksessa oleva?
Se on kysymykseni. Jos hallituksemme oli vastuussa -
mitä St. Maryssa ja Three Watersissa tapahtui.
Jos hallituksemme oli vastuussa melkein 100 000 ihmisen kuolemasta.
Haluaisitko todella tietää?
VOIMAA YHTENÄISYYDESTÄ YHTENÄISYYTTÄ USKOSTA
Satunnaisten puhelinkuunteluiden perusteella oletan, -
että 80 % väestöstä uskoo terroristin olevan vielä elossa.
Myös myönteinen suhtautuminen on noussut 12 % viime kuusta, -
kaikilla neljällä sektorilla.
- Herra Creedy. - Teemme parhaamme, kansleri.
Pidätyksien määrä on korkeimmillaan sitten mellakoiden.
Haluan muutakin kuin pidätyksiä. Haluan tuloksia.
- Mitä tämä on? - Juhlimme.
Juhlimme mitä?
Tämä voi olla paras koskaan tekemäni ohjelma.
Meillä on uskomaton ohjelma teille tänä iltana.
Ette voi uskoa sitä. Itse asiassa en minäkään.
Toivottakaa lämpimästi tervetulleeksi -
kanslerimme Adam Sutler.
Ei voi olla.
Kirjoitin tänä aamuna käsikirjoituksen uudelleen.
Voi luoja.
Kansleri, olen ymmärtänyt että teillä on ollut valtavia paineita viime aikoina.
Kaikki nämä ongelmat terroristien kanssa.
Ajattelimme, että olisi hyvä ajatus auttaa teitä rentoutumaan.
Mikään ei voita lämmintä maitoa.
Olen ymmärtänyt että juotte lasillisen joka ilta, kansleri.
Jo lapsesta saakka.
Mutta olette väärässä, herra Deitrich. Terroristi ei ollut koskaan todellinen uhka.
- Todellako? - Kansleri...
Sanotte että hän on kuollut?
Terroristi on neutralisoitu.
Voi luoja, kansleri. Katsokaa, terroristi!
Lopultakin koko maailma saa nähdä.
Päästäkää irti! Olen kanslerinne.
Kuinka uskallatte? Minä olen kansleri.
Kuinka uskallat, teeskentelijä?
- Sotilaat, tuo mies on terroristi. - Käsken teitä ampumaan tuon petturin.
- Valehtelija. - Matkija.
Valmiina, tähdätkää, tulta!
Mitä he aikovat tehdä? Antaa sakot? Mitä sitten?
Ohjelmamme on kaikkein katsotuin.
Olet agenttini, maksan sinulle suojelemisestani.
- Olisin pitänyt palkata hänet vuosia sitten äidikseni. - Olet hullu.
- En saanut rintamaitoa. - Onko kaikki pilaa sinulle, Gordon?
- Vain tärkeät asiat. - Entä jos he käyvät kimppuusi?
Kerron mitä tapahtuu. Minun pitää esittää anteeksipyyntö -
tehdä jokin tylsä rahankeräys.
Sillä aikaa katsojalukumme nousevat pilviin.
Kaikki menee hyvin. Luota minuun.
Gordon?
Mene nopeasti piiloon.
Ei taida naurattaa enää, hassu mies.
- Sainpas. - Ei.
Tiedätkö miksi olet täällä, Evey Hammond?
En, älkää.
Sinua syytetään kolmesta murhasta, hallituksen omaisuuden räjäyttämisestä, -
terrorismista, maanpetoksesta ja kansankiihottamisesta.
Rangaistuksena on kuolema.
Sinulla on vain yksi mahdollisuus pelastaa henkesi.
Sinun tulee paljastaa meille koodinimi V:n henkilöllisyys tai olinpaikka.
Mikäli antamasi tiedot johtavat hänen vangitsemiseensa, -
sinut vapautetaan välittömästi.
Ymmärrätkö sanomani?
Voisit jatkaa elämääsi, neiti Hammond.
Sinun tarvitsee vain tehdä yhteistyötä kanssamme.
Käsitelkää hänet.
En voi vakuutta sinua mitenkään siitä, ettei tämä ole yksi heidän juonistaan.
Mutta en välitä siitä. Olen minä.
Nimeni on Valerie. En usko eläväni enää kauan ja halusin kertoa jollekin elämästäni.
Tämä jää ainoaksi omaelämäkerrakseni, -
ja luojani, kirjoitan sen vessapaperille.
Synnyin Nottinghamissa vuonna 1985.
En muista noilta ajoilta paljoa muuta, kuin sateen.
Isoäidilläni oli siellä maatila.
Hän tapasi sanoa Jumalan olevan sateessa.
Valmistuin peruskoulusta ja menin tyttöjen oppikouluun.
Siellä tapasin ensimmäisen tyttöystäväni. Hänen nimensä oli Sarah.
Ihastuin hänen kauniisiin ranteisiinsa.
Uskoin meidän rakastavan toisiamme ainiaan.
Muistan opettajan sanoneen sen olevan murrosikään kuuluvan ohimenevän vaiheen.
Sarahille se olikin.
Minulle ei.
Vuonna 2002 rakastuin tyttöön nimeltään Christina.
Noin vuosi sen jälkeen kerroin asiasta vanhemmilleni.
En olisi pystynyt siihen ilman Christinaa.
Isäni ei edes katsonut minuun.
Hän käski minun lähteä tulematta koskaan takaisin.
Äitini ei sanonut sanaakaan.
Toiminko itsekkäästi kertoessani heille ainoastaan totuuden?
Rehellisyydelle ei anneta juurikaan arvoa, mutta se on kaikki, mitä meillä todella on.
Se on viimeinen hitunen, mikä on omaamme.
Mutta säilyttämällä sen, olemme vapaat.
Tämä loppuu niin halutessasi. Kerrot vain hänen olinpaikkansa.
En tiedä sitä.
Olin aina tiennyt mitä haluaisin tehdä elämässäni, -
ja vuonna 2015 sain ensimmäisen pääosani elokuvassa "The Salt Flats".
Se oli elämäni tärkein rooli.
Ei urani kannalta, vaan koska sen ansiosta tapasin Ruthin.
Suudellessamme ensimmäisen kerran tiesin, -
etten haluaisi eläessäni suudella enää ketään toista.
Muutimme pieneen asuntoon Lontoossa.
Hän kasvatti minulle Scarlet Carson -ruusuja, -
ja niiden tuoksu täytti asuntomme.
Ne olivat elämäni parhaat vuodet.
Mutta USA:n käymä sota paheni pahenemistaan, ja lopulta se saavutti myös Lontoon.
Apulaispuolustusministeri Adam Sutlerin aloite -
jäljellä olevien metroasemien sulkemiseksi hyväksyttiin...
Sen jälkeen ei ollut enää ruusuja.
- Ei kenellekään. - Et kestä enää kauan. Kuolet tänne.
Miksi suojella jotakuta, joka ei välitä sinusta tippaakaan?
Muistan kuinka sanojen merkitykset alkoivat muuttua.
Kuinka oudoista ilmaisuista kuten "kollateraalinen" ja "eksplikaatio" tuli pelottavia.
Ja kuinka asioista kuten Norsefire-hallinnosta ja sotavoimien artikloista tuli voimakkaita.
Muistan kuinka erilaisuudesta tuli vaarallista.
Mutten vieläkään ymmärrä, miksi he vihaavat meitä niin paljon.
He veivät Ruthin hänen ollessa ostamassa ruokaa.
En ole eläessäni itkenyt niin vuolaasti.
Ei kulunut kauaa, ennen kun oli minun vuoroni.
Tuntuu oudolta, että elämäni päättyy niin kauheassa paikassa.
Niinä kolmena vuotena elämäni täyttyi kuitenkin ruusuista, enkä pyydä sitä anteeksi keneltäkään.
Kuolen tänne. Kaikki mitä olen, on katoava.
Kaikki, yhtä hitusta lukuun ottamatta.
Hitunen.
Se on pieni ja hauras.
Ja ainut omistamisen arvoinen asia maailmassa.
Meidän ei tule koskaan kadottaa sitä tai luopua siitä.
Emmekä saa antaa heidän koskaan riistää sitä meiltä.
Kuka oletkaan, toivon sinun onnistuvan paeta täältä.
Toivon maailman muuttuvan paremmaksi paikaksi.
Eniten toivon kuitenkin sinun ymmärtävän, -
että vaikken tunnekaan sinua, -
ja vaikken tapaisi sinua, nauraisi kanssasi, -
itkisi kanssasi tai suutelisi sinua, -
minä rakastan sinua koko sydämestäni.
Minä rakastan sinua.
Valerie.
Sinut on todettu syylliseksi erikoistuomioistuimessa.
Mikäli et suostu yhteistyöhön, sinut teloitetaan.
Ymmärrätkö sanomani?
- Ymmärrän. - Oletko valmis yhteistyöhön?
- En. - Hyvä on.
Viekää neiti Hammond takaisin selliinsä.
Järjestäkää teloitusryhmä, viekää hänet kemikaalivajan taakse ja ampukaa hänet.
- Aikasi on koittanut. - Olen valmis.
He haluavat sinulta vain pienen tiedonjyväsen. Kerro heille edes jotain.
Kiitos, mutta kuolen mieluummin kemikaalivajojen takana.
Sitten ei ole syytä pelätä enää. Olet vapaa.
Mitä?
- Hei, Evey. - Sinä.
- Se olit sinä. - Kyllä.
Se ei ollut todellista?
- Onko Gordon... - Olen pahoillani, mutta hän on kuollut.
Uskoin heidän pidättävän hänet, mutta löydettyään Koraanin hänen talostaan, -
he teloittivat hänet.
- Onneksemme ehdin luoksesi ennen heitä. - Ehdit luokseni?
Sinä teit tämän minulle.
Leikkaisit hiukseni ja kidutit minua.
Sinä kidutit minua!
Miksi?
Sanoit haluavasi elää ilman pelkoa.
Olisipa ollut helpompi keino, muttei ollut.
Tiedän, ettet voine antaa minulle anteeksi.
Mutta ymmärrä kuitenkin, kuinka vaikeaa se oli minulle.
Joka päivä näin itsessäni sen, minkä sinä nyt.
Joka päivä halusin lopettaa sen.
Kieltäydyit kuitenkin aina luovuttamasta. Tiesin, etten voinut lopettaa.
Olet sairas! Olet paha!
Olisit voinut tehdä siitä lopun. Olisit voinut antaa periksi, muttet tehnyt niin.
- Miksi? - Jätä minut rauhaan, vihaan sinua!
Juuri niin! Minäkin luulin aluksi, että se oli vihaa.
Tunsin vain vihaa. Olin maailman vanki, -
jossa oli opetettu kuinka syödä, juoda ja hengittää.
Luulin kuolevani kaikkeen siihen vihaan sisälläni.
Sitten jotain tapahtui.
Se tapahtui minulle, kuten se tapahtui sinullekin.
Hiljaa! En halua kuulla valheitasi!
Oma isäsi sanoi, että taiteilijat käyttävät valheita kertoakseen totuuden.
Kyllä, loin valheen, mutta vain koska uskoit löytäneesi totuuden itsestäsi.
Mikä oli totta sellissä, on totta edelleenkin.
Se, mitä tunsit siellä, ei johdu lainkaan minusta.
En tunne enää yhtään mitään!
Älä pakene sitä, Evey. Olet paennut koko elämäsi.
En saa happea...
Luoja. Mitä sinä teet?
Kuuntele, Evey.
Tämä saattaa olla elämäsi tärkein hetki. Antaudu sille.
He veivät sinulta vanhempasi. He veivät sinulta veljesi.
He laittoivat sinut vankilaan ja veivät kaiken, paitsi henkesi.
Uskoit, että siinä oli kaikki.
- Sinulla oli jäljellä enää henkesi. Vai oliko? - Ole kiltti...
Löysit jotain muuta. Sellissä löysit jotain, mikä merkitsi enemmän kuin henkesi.
Sillä kun he uhkasivat tappaa sinut, ellet antaisi mitä he halusivat, -
sanoit ennemmin kuolevasi.
Kohtasit kuolemasi, Evey. Olit tyyni ja rauhallinen.
Jos tunnet nyt samoin...
Luoja.
- Tunsin... - Niin?
Minua huimaa. Tarvitsen happea.
Ole kiltti, vie minut ulos.
Mennään hissillä, pääsemme sillä katolle.
Jumala on sateessa.
Minä lähden.
Tässä on 872 kappaletta.
Olen kuunnellut ne kaikki, mutten tanssinut yhtäkään.
- Kuulitko, mitä sanoin? - Kyllä.
- En voi jäädä tänne. - Tiedän.
Et törmää täällä enää lukittuihin oviin.
Ajattelin pitää tämän, mutta se ei tunnu enää oikealta, -
kun tiedän sinun kirjoittaneen sen.
En kirjoittanut.
Voinko näyttää jotain ennen lähtöäsi?
- Hän oli oikeasti olemassa! - Kyllä.
Hän on kaunis.
- Tunsitko hänet? - En.
Hän kirjoitti kirjeen juuri ennen kuolemaansa, -
ja toimitin sen sinulle kuten se toimitettiin minullekin.
- Se tapahtui siis oikeasti? - Kyllä.
Olit viereisessä sellissä.
Siitä tässä on kysymys.
Kostat sen, mitä he tekivät hänelle... ja sinulle.
Mitä minulle tehtiin, loi minut.
Se on universaali luonnonlaki: Kaikilla voimilla on vastavoimat.
Niinkö näet asiat? Yhtälönä?
- Mitä minulle tehtiin, oli hirvittävää. - Ja he loivat hirviön.
- Tiedätkö minne mennä? - En.
Se olisi pelottanut aiemmin, mutta... Kaipa minun pitäisi kiittää sinua.
Kiitos.
Hyvästi.
Voinko pyytää sinulta jotain?
Jos saisi yhden toivomuksen, toivoisin näkeväni sinut uudestaan.
Jos edes yhden kerran ennen marraskuun viidettä.
- Hyvä on. - Kiitos.
Kansleri, kukaan ei tunnu haluavan puhua tästä, -
mutta jos on otettava kaikki mahdollisuudet huomioon, sitä ei voi enää sivuuttaa.
Useat räjähdeasiantuntijat ovat laatineet edessänne olevan punaisen raportin.
Sen mukaan loogisin vaihtoehto terroristien hyökkäystieksi olisi ilmaisku.
Toinen raportti esittää junan käyttöä, -
huolimatta tosiasiasta, että parlamenttia ympäröivät tunnelit on suljettu.
- Kuka kirjoitti sen raportin? - Ylikomisario Finch.
Onko teillä mitään näyttöä väitteidenne tueksi, Finch?
Ei, sir. Pelkkä aavistus.
Jos olen jostakin varma, niin siitä, -
että tämä valtio ei selviäisi, jos se olisi riippuvainen aavistuksistanne.
Dascomb, tarvitsemme tällä hetkellä selvää viestiä tämän maan kansalaisille.
Viestin on luettava joka lehdessä, -
kuuluttava joka radiossa ja näyttävä joka televisiossa.
Viestin on täytettävä koko InterLink!
Haluan tämän maan ymmärtävän, että seisomme unohduksen partaalla.
Haluan jokaisen miehen, naisen ja lapsen ymmärtävän, kuinka lähellä kaaosta olemme.
Haluan jokaisen muistavan, miksi meitä tarvitaan!
Entisessä Yhdysvalloissa sisällissota jatkuu järkyttäen Keskilänttä.
Tiedemiesten mukaan uusin vesipula johtuu kahden vuoden vähäisistä sademääristä.
Ministeriö odottaa veden hinnan nousevan... Poliisi on pidättänyt yhdeksän epäiltyä...
Melkoista paskaa.
Uusi, ilman välityksellä leviävä taudinaiheuttaja -
on tappanut 27 karanteenialueen ulkopuolella.
Viranomaiset ovat löytäneet uusia todisteita, -
jotka yhdistävät terroristiorganisaation nimeltä V -
Lontoon 14 vuoden takaisiin väkivaltaisiin iskuihin.
Ystäväni toi minulle jotain...
Kolme miestä, peitehenkilöllisyydet... Yksi säkeissä olevista on Creedy.
Allan Pacey, Robert Chaves, William Rookwood.
Päivä St. Maryn tapauksen jälkeen. Pacey ottaa Beretaltaan suihin.
- Chaves kuolee palossa. - Rookwood katoaa.
Yhteensattumat saavat minut voimaan pahoin.
Rookwood.
Tiedän sen nimen.
ETSITTE MINUA, KOMISARIO. OLETTE SIIS VALMIS KOHTAMAAN TOTUUDEN. TAVATAAN.
Hänellä on tiedostossa piilodataa. Mistä hän tiesi sinun lukevan viestin?
Mitä teemme?
Olen poliisi. Minun on saatava tietää.
Tämän paikan on täytynyt olla pelottava niihin aikoihin.
Pelottaa edelleenkin.
Ei lähemmäksi, komisario.
Meillä ei ole mikrofoneja.
Minun tilanteessani oleva selviää varautumalla kaikkeen.
- Onko sinulla meille tietoja? - Ei. Tiedätte kaiken tarvittavan.
Tiedätte jo nimet ja päivämäärät. Te tarvitsette kertomuksen.
Kertomus voi olla valettakin.
Jätän sen teidän päätettäväksenne.
Tarinamme alussa, kuten tarinoissa usein, on nuori nousussa oleva poliitikko.
Uskonnollinen konservatiiveihin kuuluva mies.
Hän on todella päättäväinen eikä välitä poliittisista muodollisuuksista.
Hänen valtansa kasvaessa myös hänen kannattajiensa aggressiivisuus lisääntyy.
Pian hän aloittaa projektin kansamme turvallisuuden nojalla.
Aluksi sitä pidetään biologisen aseen kehittelynä hinnalla millä hyvänsä.
Projektin oikea päämäärä on kuitenkin valta.
Täydellinen hegemoniallinen dominointi.
Projekti päättyy väkivaltaisesti.
Työ ei kuitenkaan ollut turhaa.
Uusi ase syntyy erään uhrin verestä.
Kuvittele pahin mahdollinen virus, -
ja kuvittele, että sinulla yksin on siihen lääke.
Jos haluaa valtaa, kuinka sitä asetta tulisi käyttää?
Tässä vaiheessa tarinaa mukaan tulee toinen veijari.
Mies ilman omaatuntoa ja jolle lopputulos pyhittää keinot.
Hän ehdottaa, että kohde ei olisi valtion vihollinen, vaan itse valtio.
Maksimaalisen tuloksen saamiseksi valitaan kolme kohdetta: -
koulu, metroasema ja vedenpuhdistamo.
Useita satoja kuolee muutamassa viikossa.
Three Waters on saastunut.
Virkavalta yrittää saada virusta kuriin.
Tuhon aalto kulkee metrossa.
Pelko ja paniikki leveää nopeasti median avustamana ja maa jakautuu.
Lopulta todellinen päämäärä selviää.
Ennen St. Maryn kriisiä kukaan ei olisi osannut arvata vaalien tulosta.
Pian vaalien jälkeen tapahtuu ihme.
Joidenkin mielestä se oli itse Jumalalta lähtöisin.
Se oli kuitenkin puolueenjäsenten omistamalta lääkeyhtiöltä, -
joka teki heistä kaikista järjettömän rikkaita.
Vuoden kuluttua aktivisteja tuomitaan kuolemaan ja teloitetaan.
Uhreille pystytetään muistomerkki.
Mutta suunnitelman nerokkain saavutus oli pelko.
Hallitus käytti pelkoa aseenaan ja sen avulla poliitikostamme tuli kanslerimme.
Ja kuten sanotaan, loppu on historiaa.
Voitteko todistaa tätä?
Miksi luulette minun olevan vielä hengissä?
Tahtoisimme saattaa teidät turvalliseen paikkaan.
Epäilemättä.
Jos haluatte tallenteen, teette niin kuin käsken.
Laittakaa Creedy ympärivuorokautiseen seurantaan.
Kun tiedän, ettei hän voi tehdä elettäkään teidän tietämättänne, otan yhteyttä.
Nähdään sitten.
Rookwood.
Miksi toitte asian esille vasta nyt.
Mitä odotitte?
Teitä. Tarvitsin teitä.
- Mitä hän tekee pimeässä? - Karmiva-Creedy. En edes halua tietää.
Sutler ei voi enää luottaa teihin, eikö totta?
Me molemmat tiedämme miksi.
Tuhottuani parlamentin, -
hänen on uhrattava joku.
Kukahan se olisi? Te.
Noin fiksu mies on varmasti ajatellut tätä.
Noin fiksulla miehellä on varmasti suunnitelma.
Juuri siksi Sutler ei enää luota teihin.
Juuri siksi teidän jokaista liikettänne seurataan ja puheluitanne kuunnellaan.
- Paskat. - Noin fiksu mies tietää sen kyllä.
- Mitä haluat? - Sutlerin.
Tiesitte, että näin kävisi.
Tiesitte, että joku päivä teidän olisi valittava.
Siksi Sutler on maan alla turvallisuussyistä.
Siksi Sutlerin lähellä on monia sinun luottomiehiäsi.
Sinun tarvitsee vain antaa käsky.
- Mitä minä saan? - Minut.
Jos suostut, piirrä rasti etuoveesi.
Miksi luottaisin sinuun?
Vain siten voit pysäyttää minut.
Olemme seuranneet Creedyä viikkoja. Mitä Rookwood odottaa?
Se on teille.
- Poliisipäällikkö Finch? - Puhelimessa.
Täällä on kapteeni Clark 137. piiristä.
- Löysimme hänet. - Kenet?
William Rookwoodin, häntähän te etsitte.
Näin ilmoituksen parin viikkoa sitten ja kävin läpi nimettömiä vainajia.
Löysin hänet hammastietojen avulla.
Kalastajat poimivat hänet merestä. Oli tuntematon tähän asti.
- Onko hän kuollut? - Ollut jo 20 vuotta.
Perkele!
Se paskiainen oli edessämme ja syötti meille sitä pajunköyttä.
- Mitä teemme nyt? - Sen mitä olisi pitänyt jo ajat sitten tehdä.
Etsimme hänet.
Joka päivä, herrat.
Joka päivä marraskuuta lähestyessämme.
Joka päivä, kun se mies on vapaana, on epäonnistuminen.
347 päivää, herrat. 347 epäonnistumista.
Meillä ei ole voimavaroja...
Hautaatte meidät epäpätevyytenne alle, herra Creedy.
Minä avaan.
- Eric Finch? - Olen.
Piru vie!
Montako jaettiin?
Kahdeksan rekallista laskettu tähän mennessä, ainakin useita satoja tuhansia.
Kristus.
Joka ikinen sellaisen naamion omistaja täytyy pidättää!
Rahat tänne, saatana.
Mikä tilanne... Kaupunkimme on sekaisin.
- Juuri tätä hän tahtoo. - Mitä tarkoitat?
- Anarkiaa Britanniassa! - Kaaosta.
Herra Creedy, olette yksin vastuussa tästä tilanteesta.
Ongelma on, että hän tuntee meidät paremmin kuin me itse.
- Siksi menin eilen Larkhilliin. - Sehän on karanteenialueen ulkopuolella.
Minun oli nähtävä se itse.
Siellä ei ollut paljon jäljellä.
Minulle tuli outo tunne siellä.
Pian huomasin asioiden yhteyden.
Ymmärsin kokonaiskuvan.
Pitkä tapahtumien ketju, joka johtaa aikaan ennen Larkhilliä.
Huomasin näkeväni kaiken tapahtuneen, -
ja kaiken, mitä tapahtuisi.
Kuin täydellinen malli olisi asetettu eteeni.
Tajusin meidän kaikkien olevan osa sitä, -
ja meidän kaikkien olevan sen vankeja.
- Tiedät siis mitä tapahtuu? - En, se oli vain aavistus.
Mutta arvata saattaa, -
että siinä kaaoksessa joku tekee jotain typerää.
Silloin asiat käyvät likaisiksi.
Mellakoitsijoita on pidätetty Brixtonissa.
Sutler pakotetaan tekemään ainoa osaamansa asia.
Silloin V:n tarvitsee ainoastaan pitää sanansa.
Ja silloin...
Tänään on suuri iltasi.
Oletko valmis?
Olemmeko me valmiit?
Kaipasin tätä laulua.
En uskonut sinun tulevan.
Minähän lupasin.
- Näytät hyvinvoivalta. - Kiitos.
Saanko kysyä, miten vältit pidätyksen?
Väärennetty henkilöllisyystodistus toimii paremmin kuin naamari.
On tunnustettava, että olin aina huolissani sinusta kuullessani sireenin äänen.
Olin itsekin hetken huolissani.
Eräänä päivänä olin kaupassa.
Ja työkaverini tuli taakseni jonoon.
Olin niin hermostunut, että pudotin rahat maksaessani.
Ystäväni nosti ja ojensi ne minulle.
Hän katsoi minua silmiin, muttei tunnistanut minua.
Se, mitä teit minulle, taisi toimia paremmin kuin osasin odottaa.
Minulla on lahja sinulle, Evey.
Ennen kuin annan sen sinulle, haluaisin kysyä jotain.
Tanssisitko kanssani?
Nytkö? Illallahan on vallankumouksesi?
Vallankumous ei ole mitään ilman tanssia.
Tanssin mielelläni.
Puhun ihmisille tänään suoraan -
ja teen heille tilanteen täysin selväksi.
Tämän kansakunnan turvallisuus riippuu kokonaan sen alistumisesta.
Tänä iltana, kaikista mielenosoittajista -
tai kansankiihottajista tehdään esimerkki.
Herra kansleri, on myös mahdollisuus, jota ei ole otettu huomioon.
- Mikä se on, herra Dascomb? - Jos terroristi onnistuu...
- Hän ei onnistu. - Se on epätodennäköistä, mutta...
Jos hän onnistuu ja rakennukselle tapahtuu jotakin, -
ainoa muutos on, -
että huomenna aamulehden sijaan -
luen herra Creedyn eroanomusta!
Olet ollut ahkera. He ovat peloissaan.
Sutler pitää puheen tänään.
Hetki on käsillä.
Naamarit olivat nerokas temppu.
He hermostuvat, kun näkevät kasvosi joka puolella.
Kätke kasvoni -
ja luo valepukuni, josta sattumalta tulee pyrkimyksieni tunnusmerkki.
- Loppiaisaatosta? - Violan vuoropuhelu.
- En ymmärrä. - Mitä?
Miten voit olla tärkeimpiä asioita, joita minulle on tapahtunut, -
vaikka en tiedä sinusta juuri mitään.
En tunne synnyinpaikkaasi, kotiasi enkä sisaruksiasi.
En edes tiedä, miltä näytät.
Evey, pyydän.
Tämän naamion alla on kasvot, mutta ne eivät ole minä.
Ei kasvot, eivätkä lihakset niiden alla.
Eivät myöskään luut lihasten alla.
- Minä ymmärrän. - Kiitos.
Ei ole paljon aikaa. Minun on annettava sinulle jotakin.
Kävin parlamenttitalolla.
En ole nähnyt mitään vastaavaa. Tankkeja, it-tykkejä, jalkaväkeä...
Toivottavasti kukaan ei mene sinne.
Mitä luulet tapahtuvan, jos he menevät sinne?
Mitä yleensä tapahtuu, kun aseettomat kohtaavat aseistetut?
- Pysäytä. - Olemme tutkineet tunneleita viikkoja, -
uskotko todella löytäväsi heidät sieltä?
Komisario! Jotain on vialla, eikö niin?
Metro! Luulin, että he sulkivat nämä.
Niin he sulkivatkin. Vei kymmenen vuotta puhdistaa raiteet ja rakentaa pala uutta.
Anna kun näytän.
TYPPILANNOITETTA
- Raiteet johtavat parlamenttitaloon. - Aivan.
- Se siis todella tapahtuu? - Kyllä, jos sinä tahdot.
- Mitä? - Tämä on lahjani, Evey.
Kaikki mitä minulla on: koti, kirjani, galleriani ja tämä juna.
Annan sinun päättää.
- Onko tämä taas joku temppu? - Ei ole. Ei enää temppuja.
Ei enää valheita.
Vain totuus. Ja totuus on, että sait minut ymmärtämään olleeni väärässä.
- Sinä saat päättää räjäyttämisestä. - Miksi?
Sillä tämä maailma, jota olen ollut osana ja olen muokannut, -
päättyy tänä iltana.
Huomenna alkaa uusi maailma, jota uudet ihmiset muokkaavat.
Ja valinta kuuluu heille.
Minne menet?
On aika kohdata luojani, -
ja maksaa hänelle kaikista teoistaan.
Odota! Sinun ei ole pakko tehdä tätä.
Voisit antaa asian olla ja voisimme lähteä täältä yhdessä.
Ei. Olit oikeassa minun suhteeni.
Minua ei odota onnellinen loppu.
Kaikki mitä haluan tai edes ansaitsen, on tuon tunnelin päässä.
Se ei ole totta.
En voi.
Arvoisat kansalaiset.
Tänä iltana maatamme -
ja kaikkea rakastamaamme kohtaa hirvittävä uhka.
- Alue turvattu, sir. - Tätä väkivaltaista -
ja ennennäkemätöntä hyökkäystä turvallisuuttamme vastaan on puolustauduttava.
- Missä hän on? - Ja siitä on koituva rangaistus.
Penni pojalle.
Vastassamme on salakavala vihollinen, joka yrittää jakaa kansamme kahtia -
ja tuhota perustan hienolta kansakunnaltamme.
Pidin oman osani sopimuksesta, mutta pidittekö te omanne?
- Tuokaa hänet tänne. - Tänään meidän on pysyttävä lujana.
Meidän on pysyttävä määrätietoisina, mutta ennen kaikkea yhtenäisinä.
Heitä, jotka saadaan tänään kiinni ulkonaliikkumiskiellon rikkomisesta, -
kohdellaan vihollisemme liittolaisina -
ja saatetaan syytteeseen terrorismista ilman armoa tai poikkeuksia.
- Haluan nähdä hänen kasvonsa. - Tänä iltana vannon teille henkeni kautta, -
että oikeus toteutuu nopeasti ja oikeudenmukaisesti -
eikä se tunne armoa.
Tapaamme viimein.
Minulla on jotakin sinulle, kansleri.
Jäähyväislahja kaikesta, mitä olet tehnyt ja saatat olla tehnyt -
sekä ainoasta asiasta, mitä sinulla on jäljellä.
Hyvästi, kansleri.
Herra Creedy.
Kuvottavaa.
Nyt se on hoidettu.
On aika nähdä kasvosi.
- Riisu naamiosi. - En.
Uhmakas loppuun saakka.
Sinä et taida itkeä, kuten hän.
Sinä et pelkää kuolemaa. Olet minun kaltaiseni.
Ainoa meitä yhdistävä tekijä on, että kuolemme pian molemmat.
- Kuinkahan kuvittelet sen tapahtuvan? - Käteni kaulasi ympärillä.
Paskapuhetta.
Mitä sinä muka tekisit?
Tutkimme tämän paikan eikä sinulla ole mitään.
Ei mitään muuta kuin veitsesi ja hienot karateliikkeesi.
- Meillä on aseet. - Ei, vaan teillä on luoteja.
Ja toivo, että kun aseenne tyhjenevät, en ole enää pystyssä. Jos nimittäin olen, -
kuolette ennen kuin ehditte ladata uudestaan.
Se on mahdotonta!
Tappakaa hänet!
Minun vuoroni.
Kuole!
Miksi et kuole?
Tämän naamion takana ei ole pelkästään lihaa.
Tämän naamion takana on aate, herra Creedy.
Ja aatteet ovat luodinkestäviä.
TYPPILANNOITETTA
Alue 110 turvattu. Loppu.
Täällä kenraali Aykroyd. Pitäkää tiiviisti yhteyttä.
En halua, että tilanne pahenee entisestään.
Hyvä jumala. Tyrehdytän verenvuotosi.
Ei tarvitse. Olen lopussa.
- Ja onnellinen siitä. - Älä sano noin.
Kaikki kertomani oli totta.
Elin 20 vuotta vain tätä päivää varten.
Mitään muuta ei ollut.
Kunnes näin sinut.
Silloin kaikki muuttui.
Rakastuin sinuun, Evey.
Vaikka en enää uskonut pystyväni siihen.
Älä kuole!
Tuo oli kauneinta, mitä olisit minulle voinut antaa.
Olemme havainneet liikettä kohti Trafalgar Squarea.
Vartioasema 1 täällä, näemme vihollisen!
Aloillasi.
Olet Evey Hammond, etkö?
- Se on siis ohi. - Melkein.
Seis! Ota kätesi pois siltä vivulta.
En.
Vihollinen lähestyy vauhdilla Kenraali, mitä teemme?
Komentokeskus ei vastaa.
Ei puolueen johtaja Creedy, eikä kansleri.
- Miksi teet tämän? - Koska hän oli oikeassa.
- Missä asiassa? - Tämä maa tarvitsee enemmän kuin yhden rakennuksen juuri nyt.
Se tarvitsee toivoa.
Laskekaa aseenne!
Jeesus Kristus!
On aika.
Pidätkö musiikista, herra Finch?
- Tuo musiikki. - Niin. Hänen musiikkiaan.
- Kuka hän oli? - Hän oli Edmond Dantes.
Ja hän oli isäni.
Sekä äitini.
Veljeni.
Ystäväni.
Hän oli sinä.
Ja minä.
Hän oli me kaikki.